Досвідчений конструктор
Якось Колі пощастило поїхати з батьком за покупками. В універмазі, у відділі іграшок, він зупинився і захоплено прошепотів:
- Тату, подивися, який літак! На вітрині, на самому видному місці, стояв білий лайнер.
- Купи його мені! – попросив Коля. Батько уважно подивився на літак, потім на сина і пообіцяв:
- Добре. Ми купимо його тобі на Різдво. Згоден?
Коля щасливо посміхнувся.
У їхній родині був такий звичай: у ніч під Різдво кожен із дітей ставив біля свого ліжка порожню тарілку, а тато з мамою клали туди подарунки.
Наближення свята Коля чекав з нетерпінням. Він охоче допомагав мамі, няньчив молодшу сестричку, намагався ні з ким не сваритися, аби йому купили літак.
Напередодні Різдва після вечірньої сімейної молитви. Коля, як і всі діти, поставив свою тарілку на чільне місце і шмигнув у ліжко.
Довго цього вечора він не міг заснути: мріяв про нову іграшку. Декілька разів він підводив голову і дивився на тарілку, уявляючи, що вранці побачить на ній бажаний літак.
Прокинувся Коля від гучних вигуків Петі та Вані, що долинали із зали. Вони чомусь раділи.
"Подарунки розглядають!" — здогадався Коля і, зіскочивши з ліжка, кинувся до тарілки, але зупинився: вона була порожня! Коля здивовано протер очі і побачив поряд з тарілкою велику коробку. На ній було намальовано літак. Коля підскочив до коробки і поспішно відчинив її... Але що це?! Замість довгоочікуваного літака там лежали якісь залізяки, гвинтики, гайочки.
- Ось колеса та пропелер... А де ж літак?
І раптом образлива думка пронизала його свідомість: «Невже хтось зламав? А можливо..."
Коля квапливо закрив коробку, пірнув у ліжко і, накрившись з головою ковдрою, розплакався.
- Колю! Ти досі у ліжку? – увійшла до спальні Зоя, старша сестра. - Вставай швидше, вже Різдво настало! Тебе на подарунок чекає!
У відповідь почулися часті схлипування:
- У мене немає подарунка...
- Ти плачеш? - Здивувалася Зоя, не почувши його слів. - Що трапилося? У тебе щось болить?
Коля мовчав і, не підводячи голови, гірко плакав. Зоя пішла, так нічого й не впізнавши.
Потім прийшов тато.
- Сину, ти чому плачеш? - сів він на край ліжка. - Тебе хтось образив?
- Літак хтось зламав... - шморгнув Коля носом.
- Як зламав? - Зсунув брови батько. - Ось твій літак. Він так і продавався, ніхто його не ламав. Це ж модель, синку, її треба ще зібрати та склеїти.
Але Коля плакав і не хотів слухати батька.
- Яка мені різниця, як називається поламаний літак. З ним не можна грати!
Тут у спальню заглянув Петя, і тато сказав йому:
- Зберіть із Ванею цю іграшку. Якщо буде важко чи незрозуміло – покличте мене. А ти, синку, заспокойся, все буде гаразд, — погладив він Колю по голові.
Петя з Ванею дружно взялися до роботи. Коля притих, прислухаючись до їхньої розмови. Із зали долинали незнайомі Колі слова, які часто повторював Петрик: «деталь», «номер», «схема».
"Що вони роблять?" - дивувався Коля. Він підвівся, зазирнув у зал, але підійти до братів йому було соромно.
Мама покликала снідати, і, проходячи через зал, Коля побачив на столі щось схоже на літак, тільки без крил.
- Ну як ваші успіхи? – поцікавився тато за столом.
- Незабаром літак буде готовий! – відповів Петя.
- Колю, ходімо з нами! – кивнув Ваня. – Знаєш, як цікаво! Там є схема, і по ній ми збираємо літак!
Коля винувато глянув на батька і опустив очі. Йому було соромно, бо даремно розсердився і так довго плакав. Хотілося сказати татові щось добре, добре, але слова наче застрягли в горлі.
- Іди, Колю, допомагай хлопчикам, - врятував батько.
Щойно подякували за їжу, Коля помчав до зали. Він з радістю робив усе, що казав йому Петя, і із захопленням спостерігав, як перетворювався довгоочікуваний лайнер.
Увечері, коли сім'я зібралася на молитву, тато радісно сказав:
– Сьогодні у нас велике свято, діти! На зборах ви багато чули про Ісуса Христа - Спасителя світу. Додам, що Він прийшов на землю і заради вашого спасіння.
Як і всі люди, ви народилися із зіпсованим серцем, у ньому живе зло та гріх. А Ісус прийшов, щоб і вас очистити від усякого гріха та зробити святими.
Сьогоднішня пригода з літаком багато про що нагадала мені. З моделлю, яку ми подарували Миколі, не можна було грати. Насамперед потрібно було склеїти деталі між собою, вставити пропелер, колеса, і лише тоді літак став гарним, схожим на справжній.
Наше серце зіпсоване гріхом. Воно брудне, розбите, непридатне для вічного життя з Богом. Але Ісус Христос – досвідчений Конструктор! Він знає, як виправити наше життя. Очищаючи серце людини Своєю Кров'ю, Ісус робить його люблячим, добрим.
«У мене серце теж нечисте… – важко зітхнув Коля. - Ісус, мабуть, не захоче мене пробачити. Навіть у такий святковий день я обдурив Зою, розсердився на тата...»
- Ісус любить вас такими, як ви є, - вів далі тато. - Він помер за ваші гріхи і воскрес для вашого виправдання. Христос дуже хоче, щоб ви були схожі на Нього. Для цього потрібно покаятися, відкрити своє серце Господу та повірити, що Він оселився в ньому. Тоді і ви матимете право на вічне життя з Богом!
«Я вибачуся. Ісус та моє серце очистить», - вирішив Коля.
- Давайте, діти, помолимося, - запропонував тато, - подякуємо Богові за радісний святковий день, за подарунки. Хто почувається в чомусь винним, вибачтеся.
- Пробач мені, Ісусе! – голосно молився Коля. - Я не хочу грішити, але в мене нічого не виходить. Я багато обманював, бив і щипав Аню, не слухався маму, ображався на тата, бився... Пробач мені! Дай мені чисте серце, щоб я любив Тебе та всіх людей. А коли прийдеш за нами, візьми мене з Собою на небо! Амінь.
24.10.2023
|
|
|
|
Урок
Рано-вранці Вані та Віте мама веліла зібрати квасолю. Вона пообіцяла, що по обіді відпустить їх на річку, якщо вони добре попрацюють. Хлопцям дуже хотілося повудити рибу і купуватися, тому вони підстрибом помчали на город.
Квасоля була посаджена довгими рядами. Щоб швидше впоратися з роботою, хлопці вирішили збирати квасолю наввипередки. Так цікавіше!
У свій час Вітя йшов по...
Дихай! Чи не дихай?
Прийшов Сергій до лікаря, а той почав його слухати через трубочку: чи добре дихає, чи не застудився?
– Діти, ви знаєте третю заповідь? - спитав дідусь, погладжуючи бороду і весело поглядаючи на онуків, які готувалися до чергового вечірнього читання. Влаштувавшись зручніше, діти чекали на щось цікаве. Вони любили слухати дідуся, але поставлене запитання застало їх зненацька. - Альоша, ти знаєш книги Біблії по порядку? - знову спитав дідусь, подивившись на жвавого семир...Третя заповідь
Кімната для Господа
Субота. Дімі дуже подобався цей день, бо у тата – вихідний. А з татом завжди цікаво!
- Тату, що ми сьогодні робитимемо? - Запитав Діма, як тільки підвівся з ліжка.
– Спочатку читати Біблію та молитися.
– А потім машину ремонтувати? - Згадав Діма про улюблене заняття.
– Ні.
Діма хотів ще щось запитати, але в кімнату увійшл...
Старший брат
Навесні Ігореві виповнилося одинадцять років. Він мав старшого брата Андрія. Він нещодавно повернувся із армії. Ігор сильно любив Андрія і в усьому наслідував його. Вони разом щось ремонтували у майстерні батька, разом читали Біблію вечорами та розмірковували про прочитане. Андрій завжди розумів Ігоря. А той, як другові, довіряв старшому братові всі свої мрії та таємниці.
Якось, спеко...
Cила молитви
Боря вже вільно читав і писав. Особливу радість доставляло йому читання християнських книг. Він щодня читав Євангеліє і знав багато біблійних історій. Мріяв Боря поїхати в далекі країни, полазити по високих горах, пополювати на тигра чи ведмедя.
Одного разу до них в гості приїхав татів друг - місіонер. Він багато років жив в Гренландії серед ескімосів. Разом з ними йому доводилося тул...
Чи дізнається?
Купила мама синові костюмчик, з накладними кишенями, з блискавками. Напрасувала і відправила одного погуляти: треба ж людину привчати до самостійності.
Всевидець
Ласкавий погляд її блакитних очей був настільки привабливий, що навіть строга вчителька, недільної школи, дивлячись на неї, ніколи не думала, що ця дівчинка може бути неслухняною, грубою чи жорстокою.
У школі Ліза була акуратною та старанною ученицею, готовою відразу ж виконати будь-яке доручення. Вона добре вчилася, її часто ставили за приклад іншим дітям. А вдома...
Вдома ...
Перемога Віктора
Як тільки пролунав дзвінок, школа ожила. Вона наповнилася гомоном дитячих голосів, дзвінким сміхом та шумом. Дітлахи снували коридором, класами, шкільним двором. Наставали літні канікули, і дітям не терпілося поділитися своїми бажаннями, планами. Хлопчики, мов горобці, збираючись купками, жваво обговорювали свої проблеми. Третьокласники стовпилися довкола Сергія, старости класу.
- Хло...
Проповідь каштана
Маша, я ніяк не можу впоратися з цим завданням, - підійшла Анечка до старшої сестри. - Невже ти не можеш вирішити таке легке завдання? - сердито буркнула Маша, вириваючи з рук Ані зошит. - Через твоє завдання у мене не залишиться часу позайматися на піаніно!
- Не гнівайся, Машенько, я спробую ще раз, може, мені вдасться вирішити самій, - миролюбно сказала Аня.
Маша швидко ви...