Щастя, насправді, не треба шукати
Щастя, насправді, не треба шукати,
Треба навчитись його відчувати.
Щастя — у кожному новому дні,
Щастя — в спокійному, теплому сні.
Щастя — зростаючі, впевнені діти,
Щастя — це просто вміти радіти:
Сонцю ясному, що світ зігріває,
Квітці тендітній, яка розцвітає.
Серце своє ти наповни добром,
Та поділися із ближнім теплом.
Щастя так близько, воно у тобі,
Тільки зізнайся у цьому собі.
---
Цей вірш висловлює ідею, що щастя не завжди потрібно шукати в подорожах або матеріальних речах. Воно знаходиться навколо нас в простих речах і моментах повсякденного життя. Вірш наголошує на тому, що щастя можна знайти в дрібницях, таких як сонячна погода, квіти, тепло сім'ї і вмінні радіти життю. Важливо звертати увагу на прості радощі і вміти бути щасливими в даний момент, а не завжди шукати його в майбутньому або далеких місцях. Вірш закликає до внутрішнього зосередження та дарування тепла та добра іншим людям.
17.10.2023
|
|
|
|
ЗЕМЛЯ ВМИВАЄТЬСЯ СЛЬОЗОЮ - Християнський вірш 🙏 про Україну
Земля вмивається сльозою
І на розвалинах війни
Зітхає в відчаї з журбою
Й волає: "Господи, де Ти?"
Навкруг - зруйновані будинки,
Розбиті храми дорогі.
Добротні, затишні маєтки
Перетворились в пустирі.
І переорані війною
Зітхають втомлено шляхи
Там біженці,йдучи юрбою,
Зітхають: "Господи, де Ти?&quo...
Якщо з тобою справу має Бог
Якщо з тобою справу має Бог,
Ти лишишся один обов'язково,
Без вірних друзів, без підтримки слова,
Провалів буде більш, ніж перемог...
Якщо з тобою справу має Бог,
То доведеться час той пережити,
Коли життя нещадно буде бити ,
Достати із горіха щоб ядро...
Щоб ти і силу й слабкість всю пізнав ,
Робити кроки віри...
ВЕЛИЧАЛЬНЕ
Ти Бог Великий, Мудрий і Святий!
Владика світу, Цар добра й спокою,
Ти Неосяжний, водночас простий,
Творіння все звучить Тобі хвалою!
Тобі складають славу небеса
Нічні сузір"я й зорі світанкові,
Гірських вершин неторкана краса,
Шум водоспадів, тиша вечорова.
Ти пісню дав малому солов"ю,
Весняним грозам дав ...
НЕ ОБРАЖАЙСЬ!
Образили... навмисне, випадково...
Як ніби камінь кинули тобі.
І поселилась в серці печаль знову
Чи ти простив образу у собі?
Легко образитись. Простити – тяжче,
На перший погляд так здається нам.
Та прощати легше, а найтяжче –
Тримать сліди образ, неначе хлам.
Образившись лишаєшся спокою
І в серці біль, немов гаря...
Щастя
Щастя наше, це всього лиш мить
Коли себе порівнюєм із тим
У кого від життя душа болить
У кого доля сіра наче дим
Важливо в той момент питанням перейнятись
Чим я у Бога щастя заробив?
Мабуть не варто вихвалятись
Бо нас Христос від смерті відкупив
А чи щасливий був Ісус Христос тоді
Коли Його на хрест підняли
Прибиті руки...
ЧОМУ КОЛИ СХИЛЯЄШ ТИ КОЛІНА
Чому коли схиляєш ти коліна
Нічого Я не чую з уст твоїх
Можливо, так десь тихо непомітно
Сказав ти щось, а Я і не почув
Ти на коліна свої став у Божій церкві
Та не почув хвали з твоїх Я уст
Ти став, бо встали всі, та жертву знести
Жертву хвали не хочеш ти Мені.
Не розумію Я кого ти так боїшся
Чому молитись сором для тебе
...
Не бійся, чуєш? - Бог є поруч !
Не бійся, чуєш? - Бог є поруч !
Бог сильний - Він понад усе!
Якщо знаходишся в Його обіймах
Ти знай, що Бог тебе веде.
Йому достатнього твого слова,
І віри щирої в той час,
Коли в житття прийшла тривога.
Бог руку, простягне не раз.
Він не покине, чуєш!? - Не покине,
Бог дасть прихисток на землі.
І твоя душа з ...
Коли я опустила руки: Не знала як іти, й куди
Коли я опустила руки:
Не знала як іти, й куди,
Склонивши голову з розпуки
Сказала :Господи, веди.
І Він повів на вузьку стежку
Сказав: Ступай в Мої сліди,
В любу погоду, холод, спеку
З ціє стежки не зійди.
А потім Вів через колючки
До крові ранивши стопи,
Мені здавалося ці муки,
Не зможу більше я знести...
Душа болить, а серце плаче...
Душа болить, а серце плаче...
Не може розум мій вмістить.
Більше мама доньку не побачить,
Ну, як же можна так, скажіть???
За що посміли дитя вбити???
У чому є її вина???
О як же батькам далі жити??? -
Це біль нестерпна і страшна!
Яке ж це серце треба мати,
Щоб проливать невинну кров???
Щоб міста, долі розбиват...
А можна, Боже, я буду снігом?
А можна, Боже, я буду снігом?
Такою ж чистою і прекрасною.
І, може, трохи вже несучасною,
Але, щоб діти заходились сміхом.
Щоб дорослі у сніжки бавились,
І, вдягнувши шапку-вушанку,
Прихопивши санчата на ґанку,
З гірки знову скотитись наважились.
Щоб дивились в вікно і тішились,
Запалили камін у хаті,
Влаштува...