А я чай з лимоном Йому зроблю, Візьму Біблію свою.
А я чай з лимоном Йому зроблю,
Візьму Біблію свою.
Поставлю на стіл піони білі,
І буду чекати я Його.
Коли Він прийде, я не знаю,
Але знаю, Він завжди тут.
Сяде поруч біля мене,
І ми підемо з ним на поверх другий.
Він сяде на балконі,
На плетений стілець.
Я накрию Його пледом,
Щоб не замерз мій Творець.
Покладу Йому на плече,
Руку свою холодну.
А Він торкнеця моїх пальців,
І почне говорити зі мною.
Я побачила на Його руках,
Глибокі, червоні рани.
Через них я відчула,
Ті страшні страждання на хресті.
Він почне мені співати,
А я буду слухати Його.
Він розкаже мені історії,
Як знущалися з Нього.
Як Йому було боляче,
Але Він їх простив.
За знущання такі жорстокі,
Які залишаться всередині назавжди.
Я піду шукати у кімнаті,
Чим накрити Йому ноги.
Знову зроблю чай Йому.
З кусочками жовтого лимону.
Я прийшла на балкон,
І побачила на стільці светр.
Ісус залишив мені його,
Щоб я одягалась тепло.
---
Цей вірш здається бути про спілкування з Богом у формі символічного образу зустрічі з Ним на балконі. Автор описує свій здійснений ритуал - готування чаю з лимоном і чекання Бога. Зустрівши Всевишнього, вона стає свідком розповіді про страждання та жертви, які Він витерпів, а також Його готовності прощати. Вірш показує рівень близькості та релігійної спільноти автора з Богом і виражає готовність послугувати та доглядати за Ним, навіть в якості жіночого обміну светром, щоб зігрівати Його.
Образи, використані в цьому вірші, служать метафорами для духовного спілкування та віри.
16.10.2023
|
|
|
|
Підходить гнів до серденька твого
Підходить гнів до серденька твого.
Я розумію, з кожним так буває.
Та все ж , мій друже, контролюй його,
Коли, як змій до тебе підповзає.
Можливо справедливим був твій гнів,
Можливо чимось, хтось тебе образив,
Можливо ненавмисно, не хотів,
Та гнів прийшов…пізніше, чи відразу.
Ввірватися він силою хотів,
Щоб з середини твоє сер...
Хтось скаже: «доля... так було призначено»,
Хтось скаже: «доля... так було призначено»,
А хтось болюче вразить: «заслужив!», -
Коли болить не нас, ми рідко плачемо
І співчувати часом не спішим.
Коли душа у самоту загорнеться
І холодом враз в душу сум війне,
Блисне сльоза і стрімко вниз покотиться,
І щось у грудях гірко запече,
І там десь в глибині душі ...
СКЛЯНКА МОЛОКА🥛
Пізня осінь надворі стояла,
В вікна дощ тихенько дріботів,
Вітер дув і вже земля чекала
Прибуття зимових холодів.
По дорозі йшов собі хлопчина,
Він свої картини продавав,
На чолі картуз, в руках торбина,
Так собі на хліб він заробляв.
Сильно їсти вже йому хотілось,
Вся одеж...
ТИХА РОЗМОВА...
Тихо падає дощ.
Ловлю краплі рукою
І у цій тишині
Розмовляю з Тобою.
Щоб ніхто не почув,
Тільки Ти, мій Ісусе,
Своє серце розкрить
Лиш Тобі не боюсь я.
Я люблю' такі митті,
Коли &n...
ГОСПОДЬ - МІЙ ПАСТИР
Господь - мій Пастир, Він пасе
На буйнотравних пасовищах,
І на руках Своїх несе,
Коли злий вітер в груди свище.
Його любов немає меж!
Господь є Скеля непохитна.
У Ньому душу збережеш,
Щоб не була ламка й тендітна.
Зміцнити може тільки Бог,
Він - наша сила та надія.
Посеред всіх тяжких тривог,
Із ...
Господь - моя сила, Він -- моя скеля
Господь - моя сила, Він -- моя скеля
Хвалюся я тільки лиш Ним.
Бо знаю: від Нього залежить уся моя доля,
Щаслива я тільки з Ісусом моїм!
Це Він у дорозі життєвій мене потішає
Коли стає важко на серці моїм
То Він Святим Духом мене підкріпляє
І знову хвалюся Ісусом своїм.
Коли ж серце радість свята наповняє,
То в небо до Господа...
Якщо згасла любов — запали!
Якщо згасла любов — запали!
Якщо сили немає — дай!
А як стихло слово хвали —
Надихай, надихай, Боже мій, надихай!
Якщо віри немає — пробач.
Коли раптом згрішив — не карай!
А як в серці закрався плач —
Надихай, надихай, Боже мій, надихай!
Коли впав на шляху — підніми!
Зголоднів — ...
Дорогоцінний стук, ще б'ється серце...
Дорогоцінний стук, ще б'ється серце,
Лежить маленьке немовля,
А біля нього мама тихо плаче
Бо без ноги лишилася вона...
Цей плач і біль який у серці,
Й дитина помирає на очах,
Й від болю вже немає куди дітись
І плаче серце мами над дитям!
Та стук продовжує ще йти у серце,
Останній плач, остання мить життя.
...
Зруйнована, зневажена о рідна Україно... - Вірш про війну
Зруйнована, зневажена о рідна Україно
Не день, не два палаєш у вогні.
Гірка ця чаша випала тобі Вкраїно
Навколо вороги, і це не видиться у сні.
Роз’єднана сім‘я, розїхалась родина
Зірвалась бомба, смерть зустріла.
І як же прикро нам на це дивитись
Бо ше дитя не встигло народитись
Як серце батька перестало битись .
...
До сліз... Пронизливий вірш про маму українською мовою
Вона приїхала в село,
З родини хтось віддав їй хатку.
Лиш Бог те знав, як їм було
Сліпій з малесеньким хлоп'ятком.
Останні крихточки - йому,
Сама не раз була голодна.
Усе для нього. Все - синку,
Йому б і серце дати згодна.
Він підростав. Її синок,
Любов єдина і надія.
А раз хтось кинув вслід смішок:
"Бай...